Амілази — Вікіпедія
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/66/Salivary_alpha-amylase_1SMD.png/220px-Salivary_alpha-amylase_1SMD.png)
Аміла́зи (від лат. Amylum — крохмаль), ферменти класу гідролаз, що каталізують гідроліз крохмалю, глікогену і ін. споріднених оліго- і полісахаридів, головним чином по 1,4-α-глікозидному зв'язку [1].
Класифікація[ред. | ред. код]
α-амілаза (молекулярна маса 50 тис.) бере участь в гідролізі цукрів, що містять підряд три або більше залишків глюкози. Розщеплювання зв'язків може відбуватися між будь-якими залишками глюкози, причому залишки моносахаридів в місці розриву мають конфігурацію α-Α-аномерів. α-Амілаза перетворює амілозу крохмалю на глюкозу і мальтозу. Амілопектин, що знаходиться в крохмалі, містить в молекулі 1,6-ot-зв'язки, повністю не гідролізуєтся — залишається розгалужений полісахарид, т. з. «залишковий декстрин». α-А. має слабокислі властивості. Іони Са2+ і Cl− активують її. Присутній у всіх тканинах тварин і рослин, а також в мікроорганізмах. За каталітич. активністю ферменти з різних джерел значно відрізняються один від одного. α-А. слини, підшлункової залози і слизової кишечника беруть участь в травленні їжі, α-а. печінки розщеплює глікоген.
β-амілаза ( молекулярна маса 50—200 тисяч кілодальтон) послідовно відщеплює залишки β-мальтози від невідновлювального кінця ланцюга полісахаридів. Під дією β-а. з амілози утворюється мальтоза, а з амілопектину також «залишковий декстрин». Міститься β-а. у солоді.
γ-амілаза (екзо-1,4-а-глюкозидаза; молекулярна маса 50-100 кілодальтон) послідовно відщеплює кінцеві залишки α-D-глюкози від невідновлювальних кінців ланцюгів полісахаридів з утворенням β-D-глюкози. Здатна також розчіпляти 1,6-α-зв'язок, якщо наступні за нею моносахариди з'єднані в положеннях 1 і 4. Міститься у плісеневих грибах.
Визначення активності А. використовують в діагностич. цілях, зокрема для ідентифікації глікогенезу. А. (в тому числі іммобілізовані) застосовують в промисловості: α-а. — для «оцукровування» крохмалю при виробництві глюкози.
Поширення[ред. | ред. код]
У рослин амілаза сприяє перетворенню запасного крохмалю в розчинні цукри.
У тварин амілаза, якої найбільше виявлено в соку підшлункової залози та слині, в основному активує розщеплення крохмалю при травленні.
У ссавців, зокрема в людини, наявна альфа-амілаза. У людини амілаза слини кодується генами AMY1A, AMY1B, AMY1C, а підшлункова амілаза — генами AMY2A та AMY2B.
Застосування[ред. | ред. код]
При приготуванні дріжджового тіста дріжджі розкладають крохмаль з допомогою амілази до ди- і трисахаридів, які потім використовуються у життєвій діяльності, утворюючи в результаті спирт, вуглекислий газ (CO2) й інші метаболіти, що надають хлібу специфічний смак та «піднімають» тісто. Проте це довготривалий процес, тому в сучасних технологіях амілаза використовується як одне з важливих складових спеціальної добавки, яка прискорює процес бродіння. Бактеріальна амілаза використовується в пральних порошках для розкладення крохмалю, що присутній у білизні.
У харчовій промисловості зареєстрована як харчова добавка E1100.
Примітки[ред. | ред. код]
- ↑ (див., наприклад, схему в статті О-глікозід-гидролази)
Література[ред. | ред. код]
- Українська радянська енциклопедія : у 12 т. / гол. ред. М. П. Бажан ; редкол.: О. К. Антонов та ін. — 2-ге вид. — К. : Головна редакція УРЕ, 1974–1985.
- Амилазы // Химическая энциклопедия : в 5 т. / гл. ред. И. Л. Кнунянц. — М. : Сов. энцикл., 1988. — Т. 1 : Абляционные материалы — Дарзана реакция. — Стб. 232. — Библиогр. в конце ст. — ISBN 5-85270-008-8.(рос.)
- Mac Aihster R V, «Advances in Enzyme Regulation», (1964, v 3, p 15—16,
- The enzymes, 3 ed, ν 5, N Y-L, 1971, ρ 115—89,
- Mechanisms of sacharide rolymerization and depolymerization, NY [a o], 1980, p 73—100, 209—14.
Посилання[ред. | ред. код]
- АМІЛАЗИ [Архівовано 18 березня 2022 у Wayback Machine.] Фармацевтична енциклопедія
- Alpha-amylase [Архівовано 5 вересня 2015 у Wayback Machine.] (англ.)
- Amylase, Beta [Архівовано 10 вересня 2016 у Wayback Machine.] (англ.)